Stray!
In the cold breeze, that I walk along...
The memories of generations burn within me.
Been forever, since I cried the pain and sorrow...
I'll live and die, proud of my people gaining.
I'm here standing at the edge...
And staring up at where the moon should be.
Stray!
No regrets 'cause I got nothin to lose.
Ever...
Ever... stray!
So I'm gonna live my life as I choose.
Until I fall, stray!
Stray!
Как са ранените?
Ако мога да помогна с нещо...
Нашите лекари ще се справят.
Не мога да повярвам, че те се измъкнаха, а десетина от хората ми са ранени.
Но няма да успеят да се измъкнат от планинския град.
Кои бяха според теб?
Трябва да са от хората на Дарсия.
Съмнявам се...
Изражението на Чеза... на Цветната девица, което имаше, докато беше с тях.
Тя се усмихваше.
Усмихваше се така, сякаш беше щастлива.
Няма значение дали се е смяла или плакала.
Мисията ни е да я върнем жива.
Не... това е невъзможно.
Тя вече е знаела...
Все пак тя е Цветната девица.
Но как?
Най-вероятно може да го почувства.
Няма такива неща.
Ти може и да не ги виждаш, но все пак ги има.
Може би е търсела нас... Но защо?
Защото нервите ви са изопнати.
Това не е учудващо.
Тя не е нито вълк, нито човек.
Но не е и цвете.
Как можем да се доверим на такова нещо?
Особено когато са я създали Благородниците.
Да не мислите да я вземем с нас?
Да.
И за какво?
Не виждам нищо лошо в това.
Ще се почувстваме гузно, ако я изоставим.
Освен това, няма ли да е хубаво винаги да ухае на Лунно цвете?
Това не я ли прави опасна за нас?
Ако продължава да пръска такава силна миризма, ще им е лесно да ни проследят.
Хората не могат да я подушат.
Мога да позная, когато нещо ще създаде проблеми.
Каква полза ще имаме от нея?
Би трябва вече да знаеш колко важна е Чеза за нас.
Може и да не знам.
Тя ще ни заведе до Рая!
Омръзна ми да слушам за това.
Изведнъж, много... ми се приспа.
Хей, не заспивай, Тобое!
Не мога... Тялото ми вече е заспало.
Какво е това?
Не знам.
Само че...
Мразя котките.
Тук ли трябваше да се срещнем?
Хей... какво е това?
Помислих си, че може да й е студено...
Хайде, де. Студено или не, тя е цвете.
Но все пак... Какво е това?
Ами, помислих си, че да е болезнено да ходи из планината, и затова...
Въпреки че е цвете, така ли?
Да вървим.
Добре.
Ти спа най-много.
Сънува ли хубави сънища?
Не помня.
Ти тичаше в съня си.
Няма смисъл. Всички пътища слизащи от планината са блокирани.
Трябва да намерим друг път.
Недей да обикаляш, оставяйки ме сам с нея.
Опитах се да те събудя, но не успях.
Изглеждаше доста доволен.
Млъквай, бях уморен.
Нямаш ли усещането, че някой ни следи от известно време?
Да...
Не мислиш, че са те, нали?
Ако бяха, щях веднага да ги позная по вонята.
Точно както ми казаха котките.
Казаха, че наоколо броди призрак.
Призрак?
Следва ли ни?
Да...
Това ли е призрака?
Бягай!
Какво означава това?
Мислим, че са използвали някакъв вид острие.
Много добре.
Искам да се разделите и да вардите пътищата, които ви дадох.
Да, сър!
Тактика за проникване, нали?
Загуба на време е да стоим и да чакаме сигнала.
Командире.
Чувал ли сте слуха, че вълците може да са живи и в днешно време?
Не съм.
Младежите, които видяхме може да не са обикновени хора.
Може да са вълци, останали живи, заблуждавайки хората.
Разбирам.
Винаги съм мислил, че има тънка граница между учените и идеалистите,
но не съм очаквал вие да сте от вторите.
Това беше интересна обиколка.
Върнахме се.
Забавихте се.
Кутрето се размотаваше...
Ето малко храна.
Донесохме и няколко други неща.
Хей... какво си намислил?
Какво искаш да кажеш? Това е подарък.
Заповядай.
Не ти ли харесва?
Така изглежда.
Казах ти. Обаче това ще го хареса.
Ще се учудя, ако е по-различно.
Харесват ли ти?
Чеза?
Коя си ти?
Вълци, ясно.
Бабо, коя си ти?
Защо така изведнъж...
Какво си ти...?
Ханабито... Така ни наричат.
Цветни хора
Разпознавам миризмата ти.
Ти различна ли си от мен?
Ти си истински шедьовър.
Ти си различна от нас.
Шедьовър?
Очаквам те от дълго време.
Значи не е била призрак.
Надушвам нещо.
Те са тук!
Май не трябва да се мотаем повече.
Мислиш ли, че е безопасно да я следваме?
Ако е от хората на Чеза, няма от какво да се притесняваме.
Изпитала съм ги с това тяло.
Тези ужасяващи събития...
Също и несъвършените Цветни хора...
Нямаха избор освен да увяхнат.
Аз се измъкнах от замъка.
Спотайвах се в гората в подножието на планината.
От много, много време...
И преди да се усетя, останах сама.
Ти може и да не знаеш, но аз знам...
всичко за теб.
Спах през всичкото това време, чакайки.
"Вълкът търси цветето и цветето търси вълка."
Но ти не трябва да отиваш с тях.
Защо?
Защото ще доведе до унищожение...
Това е абсурдно!
Не говоря с теб!
Да тръгваме, Чеза.
Мирисът ми вече отслабва.
Сигурно скоро съвсем ще изчезне...
Аз какво трябва да направя?
Ти имаш способността да удължаваш живота на цветните хора.
Остани тук, и...
Чеза, не я слушай!
Вълк, какво се надяваш да постигнеш като я отведеш?
Отиваме в Рая.
Ние отиваме в Рая.
Пазете тишина.
Надуших я още в замъка.
Знам, че съм я виждал някъде и преди...
Какво ще правим?
Да тръгваме.
Да тръгваме, Чеза.
Вие...
Кои сте вие?
Чеза!
Намерих ги. Младежите, които отведоха Чеза...
Защо? Какво става?
Какво има?
Този скапан радар всичко ли засича?
Претърсете града!
Тя плаче...
Тя ще увехне.
Старата жена?
Киба, съгласен ли си да сме заедно?
Мога ли да дойда с вас?
Ти трябва да дойдеш с нас.
Хиге?
Разбира се, защо не?
Колкото повече, толкова по-весело.
Тобое?
Цуме?
Присъединявай се.
Ако това е единственият начин, ще се примиря.
Всичко е наред.
Дори само това, че те срещнах, беше...
Тръгвам.
Заедно с тях...
Ще се моля...
за твоята безопасност.
Чувам някакъв глас... откакто дойдох тук.
Цветята пеят.
Те винаги пеят.
Въпреки че хората никога не забелязват...
Съжалявам.
Някой да й е споменавал за Рая?
Не...
Song of Sleep
Превод: ckitnik
Been a long road to follow
Been there and gone tomorrow
Without saying goodbye to yesterday
Are the memories I hold still valid?
Or have the tears deluded them?
Maybe this time tomorrow
The rain will cease to follow
And the mist will fade into one more today
'cause the road keeps on telling me to go on
Something is pulling me
I feel the gravity of it all
Следва
Казват, че животът на цветята с кратък,
но аз и съм във възраст, в която безсънните нощи вземат своя дан.
Има нощи, в които се искам да се напия, ясно?
Misgivings